But this idea, that our present and our future are mutually exclusive, that to fulfill our potential for doing we have to surrender our profound potential for being, that the number of transistors on a circuit can be doubled and doubled, but our capacity for compassion and humanity and serenity and love is somehow limited is a false and suffocating choice.
No, ova ideja da se naša sadašnjost i naša budućnost međusobno isključuju, da ispunjenje našeg potencijala za činjenje znači odricanje od našeg dubokog potencijala za bivanje, da se broj tranzistora u krugu može duplicirati i duplicirati, ali naša sposobnost za suosjećanje i ljudskost i spokoj i ljubav je na neki način ograničena, jest lažni izbor koji nas guši.