We can study the way that one person interacts with another person, turn the numbers up, and start to gain new insights into the boundaries of normal cognition, but more importantly, we can put people with classically defined mental illnesses, or brain damage, into these social interactions, and use these as probes of that.
Možemo proučavati način na koji jedna osoba komunicira s drugom osobom, okrenuti brojeve i početi dobivati nove poglede u granice normalne spoznaje, no što je još važnije možemo uključiti ljude s određenim mentalnim bolestima ili oštećenjima mozga u ove socijalne interakcije i upotrijebiti to kao ispitivanja navedenog.