And I think the biggest picture of all would take seriously the fact that so much of our verbiage about abstract events is based on a concrete metaphor and see human intelligence itself as consisting of a repertoire of concepts -- such as objects, space, time, causation and intention -- which are useful in a social, knowledge-intensive species, whose evolution you can well imagine, and a process of metaphorical abstraction that allows us to bleach these concepts of their original conceptual content -- space, time and force -- and apply them to new abstract domains, therefore allowing a species that evolved to deal with rocks and tools and animals, to conceptualize mathematics, physics, law and other abstract domains.
Kako bismo dobili široku sliku trebali bismo ozbiljno shvatiti činjenicu kako se veći dio našeg izražavanja apstraktnih događaja temelji na konkretnim metaforama. Ljudska bi se inteligencija tada sastojala od niza koncepata -- poput predmeta, prostora, vremena, uzroka i namjera -- koji su korisni za društvenu vrstu s naglašenom komponentom znanja i čija je evolucija dobro poznata, i procesa metaforičke apstrakcije koji nam omogućava da iz njih ispraznimo izvorni konceptualni sadržaj -- prostor, vrijeme i silu -- kako bismo ih primijenili na nove apstraktne domene, omogućavajući na taj način vrsti koja je evoluirala kako bi koristila kamen, oruđe i životinje, konceptualiziranje matematike, fizike, zakone i druge apstraktne domene.