My main message is: if we can redefine apathy, not as some kind of internal syndrome, but as a complex web of cultural barriers that reinforces disengagement, and if we can clearly define, clearly identify what those obstacles are, and then if we can work together collectively to dismantle those obstacles, then anything is possible.
Moja glavna poruka je, ako možemo redefinirati ravnodušnost, ne kao neku vrstu unutrašnjeg sindroma, već kao kompleksnu mrežu kulturoloških prepreka koje potiču neangažiranost, i ako možemo jasno definirati, jasno definirati, koje su to prepreke, i onda ako možemo raditi zajedno na njihovom uklanjanju, onda je sve moguće. Hvala vam.