So, NASA, at some point, did an experiment where they took images of Mars that they were mapping, and they said, instead of having three or four fully trained Ph.D.s doing this all the time, let's break it up into small components, put it up on the Web, and see if people, using a very simple interface, will actually spend five minutes here, 10 minutes there, clicking. After six months, 85,000 people used this to generate mapping at a faster rate than the images were coming in, which was, quote, "practically indistinguishable from the markings of a fully-trained Ph.D.," once you showed it to a number of people and computed the average.
Tako je NASA, u nekom trenutku, napravila eksperiment u kojem su uzeli snimke Marsa kojeg su bili mapirali. I odlučili da će umjesto da angažiraju troje ili četvoro u punoj mjeri obučenih doktora znanosti koji bi radili čitavo vrijeme, razbiti to u male dijelove, staviti na mrežu i vidjeti hoće li ljudi, koristeći vrlo jednostavno sučelje, zapravo provesti pet minuta ovdje, 10 minuta tamo, klikajući. Nakon šest mjeseci 85.000 ljudi koristilo je ovo kako bi ostvarilo mapiranje bržim tempom no što su slike pristizale, što je, citiram, bilo ''praktički nerazlučivo od oznaka u punoj mjeri obučenih doktora znanosti,'' što je potvrđeno kada su to pokazali određenom broju ljudi i izračunali prosjek.