So we have an idea of how to play seriously, creating the universe by starting with essentially less than an eyedrop full of material, and we create everything we can see in any direction, right, from almost nothing -- that is, something extremely tiny, extremely small -- and it is almost perfect, except it has these tiny fluctuations at a part in 100,000 level, which turn out to produce the interesting patterns and designs we see, that is, galaxies and stars and so forth.
I tako imamo ideju kako se ozbiljno igrati, stvarati svemir počinjući s osnovnom tvari manjom od kapljice za oči punoj tvari, i stvoriti sve vidljivo našem oku okolo nas gledajući u svim pravcima, točno?, iz skoro ničega -- to je nešto iznimno sićušno, izuzetno maleno -- i ono je skoro savršeno, izuzev što posjeduje ta malena kolebanja dijelova 1 od 100.000, što završava stvaranjem zanimljivih uzoraka i dizajna koje vidimo, a to su galaksije i zvijezde i tako dalje.