He stood there staring at it in silence, then he grabbed the book out of my hand and started running down the long, narrow hallway holding it over his head shouting, "I exist! I exist."
Stajao je, gledajući stranicu, u tišini, te je oteo knjigu iz mojih ruku i počeo trčati kroz dugi, uski hodnik držeći knjigu nad glavom vičući "Ja postojim! Ja postojim."